Alma.
Ikke med hendene.
Kan jeg bruke albuen?
Ikke vær tåpelig.
Er jeg tåpelig?
Vil du jeg skal flytte nøkler med tankene?
Nei. Tankene?
Tankene dine er ingenting.
- Takk skal du ha. - Ikke...
Ikke bare dine tanker.
Alles tanker er ingenting.
Så...
Flytt nøklene.
Det er lett. Du klarer det.
Ser du? Alma.
Dette er vann.
Ok?
Det er vann. Du klarer det, det er lett.
Vann.
Jeg vet ikke hva du forventer. Jeg mener...
Jeg er ikke en jedi.
Kanskje jeg bare er prinsessen med bollene på hodet.
Prinsesse Leia?
Hun var jedi.
Så hvorfor gikk hun i gullbikini?
Hun var tatt som slave.
Så ingen kjempegod jedi.
Frigjør deg fra lineær tid
og beveg deg i tiden, til en tid da nøklene ikke er der,
så vil nøklene ha flyttet seg. Så lett er det.
Akkurat.
- Sånn. - Hei, søta.
Har du sett månen i kveld?
Det kaller jeg måne.
Ta en titt. Få litt frisk luft.
Ser du? Søta?
Ja vel.
Så det er bare å manipulere tiden.
Hvorfor sa du ikke det? Det er så lett.
Bare prøv.
Greit.
Men ikke prøve-prøv.
Du vet... Bare...
Prøv å ikke prøve.
Alma.
Slutt å glo på de nøklene.
Jeg spurte deg om noe.
Gjorde jeg det?
Selvsagt gjorde du det.
Se på alle tingene mine.
Men det er ikke dine ting, eller hva?
Det er våre ting.
For når du er død, blir de mine ting.
Så takk,
for at du har tatt vare på tingene mine,
men ikke vær redd, jeg overtar nå. Ok?
Ha det.
Det er en personlig krenkelse
å ta ting fra huset mitt uten å spørre.
Jeg er lei for at jeg tok ting du ikke brukte
og ikke hadde noen planer for.
Elendig unnskyldning.
Ikke godtatt.
Kutt ut det dumme spillet.
Slutt!
Du ødelegger systemet mitt.
Hvilket system?
Hva skal du med alt dette?
Jeg skal finne ut hva som skjedde med pappa.
Siden du ikke vil si det.
Jeg har fortalt deg alt.
Du vet at det er mer.
Du må dra til noen.
En psykiater.
Jeg har legetime om noen dager.
Jeg sjekker det når jeg er der.
Ikke vær redd.
- Det er hos ortoped. - Ja.
Du har opplevd et stort traume.
Og du oppfører deg enda rarere enn vanlig.
Det gjør du ellers også, men etter ulykken
har du oppført deg enda rarere enn rarere enn vanlig.
Greit.
Hva med dette?
Jeg skal dra til noen,
hvis du lar meg få dette.
Greit.
Hva tror du?
Trekk.
Tjueto. Det er det du vil ha, ikke sant?
Ja, 22!
Det var det jeg ville ha. Vegas, her kommer vi.
Ikke se, ikke se.
Nå er de i gang igjen,
med den lille greia si.
Har du sterke følelser når det gjelder Alamo?
Det visste jeg ikke.
Det har nasjonalskatt-status,
men det var der europeiske nybyggere, som ville ha uavhengighet fra Mexico
fordi meksikanere ikke lot dem eie slaver,
kjempet og døde for friheten...
...til å eie slaver.
Jeg tror ikke det er det de vil du skal huske
- når du "husker Alamo". - Nei, nei.
Det de vil du skal huske, er det de lærer deg på skolen.
At meksikanere er slemme
og vil ta Texas fra de rettmessige eierne.
Rettmessige eiere? Hvem da?
- Greit. - Caddofolkene,
comanchene, apachene?
Det er helt sprøtt hvor raskt økonomi ødelegger moral.
Seierherrene får makten
til å gjøre historien om grådighet til en historie om
rasisme mot mexicanere.
Som en som ofte blir tatt for å være mexicaner,
føler jeg litt med deg.
Hva er det?
Hva er bryllupskrisen?
Det hadde vært flott om du kunne be mamma la meg være i fred.
Hvorfor er det en bryllupskrise?
Hvis vi ikke ordner opp i det nå,
vil jeg sikkert klage på det i bryllupet. Bryllupskrise.
Vi går.
Kom igjen, én margarita? Vi er jo her.
- Skal det være noe? - Ja.
Jeg tar en frito-pai med grønnsaker.
Frito-pai med grønnsaker? Hvor da?
Ny meny, her.
Det vil jeg ha.
Og en Cadillac Margarita.
Og du?
Jeg tar...
...margarita.
Flott! Jeg spanderer.
Takk, Reed!
Det trengte du ikke.
Jeg går på toalettet.
Ikke vær redd. Jeg tar det neste gang.
Hva med dette?
Du og jeg deler den paien.
Deler?
Pai-kompiser?
- Pai-kompiser? - Pai-kompiser!
Hei.
- Trenger du noe? - Hei.
Nei. Jeg kom for å si unnskyld
for at jeg ikke svarte på meldingen.
Men nå skjønner du vel hvorfor.
Jeg er forlovet.
Ja, den kvelden var bare en stor fylletabbe.
Jeg er så lei for det.
Ikke tenk på det.
Jeg er mange jenters store fylletabbe.
Beklager.
Greit.
Takk.
Og for at du tar det så pent.
Hei, Sam.
- Hei. - Hva gjør du her?
- Hei. - Hva skjer her nede?
Knullet du bartenderen?
Herregud, knullet du bartenderen?
- Knullet du bartenderen? - Vær...
Du må love å ikke si det til noen, særlig ikke Alma.
Jeg kan ikke lyve for Alma.
Vet hun at hun slo opp med deg?
Jeg kan ikke lyve for Alma om en ting til.
Hør her.
Jeg lover å ikke fortelle Alma at hun slo opp
og så glemte at hun hadde slått opp,
som du utnytter, forresten...
...hvis du glemmer alt du nettopp
hadde helt rett i.
Det kan jeg klare.
Greit.
Jeg visste ikke at du likte blackjack.
Det gjør jeg ikke. Det er poenget.
Hva?
Jeg skjønner. Noen ganger
er det gøy å gjøre ting man ellers ikke gjør.
Jeg pleier å se på sportsnettsteder på jobben.
Men noen ganger liker jeg å se på fuglebilder.
Grunnen til at de kan fly, er at de har så gode hjerter
som kan pumpe masse blod.
Og jeg liker å tenke på det,
at et godt hjerte gjør deg sterk.
- Er det det du mener? - På en måte.
Men motsatt.
Greit.
Jeg tror jeg skjønner.
Becca, kan du huske om mamma og pappa kranglet i uken
før pappa døde?
Jeg vet ikke. Gjør du?
Motsatt fordi
du pleier å se på fugler på nettet og ble overrasket over å oppdage
- at du liker fotballresultater? - Nei.
Men de kranglet. Jeg husker det. Det var sent om kvelden.
Sikkert.
Pappa kom ofte sent hjem fra jobb,
og mamma starter ofte krangler.
Motsatt fordi du mener at et godt hjerte gjør deg svak.
Jeg liker å spille blackjack fordi det er enkelt, ensformig og meningsløst.
Greit. Skjønner.
Jeg skal finne Sam. Han er mindre forvirrende å snakke med.
Hyggelig å snakke med deg, Alma.
Longhorns.
Heia 'horns.
Hva ville mamma?
Hun vil jeg skal dra til psykiater.
Betaler hun?
Sikkert.
Så hvorfor ikke?
Fordi jeg ikke vil.
Ja. Men det skader vel ikke?
Du er jo frisk?
Og mamma er jo bare mamma.
Så hvis du drar,
får hun vite at alt er i orden, og lar deg være i fred.
Ja, men jeg vil ikke.
Så la være.
Jeg burde bare få det overstått.
Glad jeg kunne hjelpe.
HELSESENTER
Hva er fornuft?
Er det fornuftig å bo i kasser laget av betong
og ledninger og rør? Er det fornuftig at vi
må kjøpe mat og vann og jord
og helsepleie og barnepass og underholdning
og at alle deler av livet er kommersialisert?
Tatt fra oss
og så solgt tilbake til oss.
La oss snakke om det.
- Det er interessante poenger. - Ja!
Blackjack.
Pasienter som lider av PTSD,
bruker ofte en gjenstand
til å skape avstand mellom seg selv og verden.
Noe som kan avlede tankene
og hindre andre i fokusere på dem.
Kan det hende at du bruker det spillet for å skape avstand mellom deg
og det du oppfatter som en fiendtlig verden?
Kanskje.
Ha det.
Takk.
Hvordan gikk det?
Ga hun deg resept?
Ja, mot allergi.
Allergi?
Hun tror det er årsaken til hodepinen.
Hodepinen?
Ja, på grunn av allergi. Prøv å følge med.
- Hva? Jeg... - Dette var fint.
Nå kan alle slappe av og stole på at alt er i sin skjønneste orden,
og la meg være i fred for alltid.
Førstemann til bilen.
Kom igjen, treigen.
NEKROLOGER FARNAZ LAKHANI, 28
Hva ser du på?
Ikke snik deg innpå meg.
Det er derfor folk ikke liker spøkelser.
Farnaz' nekrolog. Hvorfor ser du på den?
Hun hadde stor familie. Kan noen av dem være mistenkte?
Hvorfor skulle Farnaz' familie ønske å drepe oss?
Jeg vet ikke.
Kanskje fordi du hadde et forhold til henne?
Hva? Nei. Hun var en student. Hun var assistenten min.
Og du elsket henne.
Nei. Vi gjorde aldri... Jeg...
Jeg elsket moren din,
og Farnaz hadde kjæreste.
Hadde Farnaz kjæreste?
Vet du ingenting om drap?
Det er alltid kjæresten.
Kanskje han feiltolket det
og presset dere av veien i sjalusi.
Jeg tror ikke det. Han var ganske dum.
Husker du hva han heter?
Vet ikke. Harold eller Gerald eller Darrold.
Darrold?
Tror du han het Darrold?
Nei. Jeg...
- Det er ikke et navn. - Jeg husker ikke.
Jeg kalte ham bare Flisearmene.
Så Farnaz hørte det?
Ja, og hun likte det.
Han hadde veldig tynne armer sammenlignet med resten av kroppen.
Du var forelsket.
Du er på villspor.
Vi ble drept på grunn av forskningen vår.
Fordi tidsforskningen vår ville endret livet slik vi kjenner det.
Hallo.
Fader Miguel sa at jeg burde ta med småkaker til deg.
Hva? Hvorfor det?
For å takke deg for at du dro til legen.
Jeg var bekymret for deg, og du hjalp meg å bli mindre bekymret.
Det kalles positiv forsterkning.
Nettopp lært det?
Hvor har den presten vært hele livet mitt?
Hva gjør du?
Du vet...
Ikke stort.
Bra. Da er det greit at jeg kommer på besøk.
Skal vi ta en kopp te? Jeg lager den.
Nei.
Jeg lager den.
Bare slapp av.
Og ikke rør noe.
Er disse i feil rekkefølge?
Nei. Jeg tror det er riktig.
Så...
Kranglet du og pappa før ulykken?
- For jeg kan huske... - Nei. Ingen krangel.
Ja vel.
Skal si du styrter den varme teen.
Jeg får komme meg av gårde.
Flott. Takk for besøket.
Ha det, míja.
Ha det.
Herregud!
Du er naken.
- Du er naken! - Nei!
Du er naken!
Jeg liker å se folk nakne.
Hva? Mateo, nei.
Ikke kle av deg.
Jeg vil også være naken.
Nei. Det er mye verre hvis du også er naken.
Det er urettferdig.
Jeg har lov til å være naken, for jeg er voksen.
Hvorfor har du så mye hår der?
Fordi det er naturlig.
Det har ikke mamma.
Hun føler sikkert et enormt press
for å forandre kroppen for å følge skjønnhetsideer
som egentlig er perverse og underkuende.
Du vet, Cassie... Kvinner...
Kvinner må forstå sin egen makt.
Alma, hva gjør du?
- Det skjer noen ganger. - Hva skjer noen ganger?
Jeg er plutselig steder.
Kan jeg få bryte inn?
Hva er det som skjer?
Jeg tror det er lettere å jobbe med bevisstheten din i drømmetilstand.
Er det en drøm? Gudskjelov.
Kan du gi meg et drømmehåndkle?
Det går bra.
Flytt nøklene nå.
Jeg klarte det.
Med hjelp fra en sinna mamma.
Erstatt dem.
Hei, søta.
Har du sett månen i kveld?
Har du sett.
Fantastisk. Nå forstår du.
Ja. Det stemmer. Vann.
Du forstår.
Greit.
Ja, men dette er en drømme-virkelighet.
Alt kan skje i en drøm.
Ja...
Når du er våken, er du i en fysisk virkelighet.
Så det virker mer ekte enn en dagdrøm eller drøm,
men de tilstandene er like virkelige.
Når evnene dine utvikler seg,
vil tilstandene gli over i hverandre.
Du får en mer fleksibel, flytende virkelighet.
Jeg tror jeg opplever det allerede.
Ja, og mens det fortsetter,
vil evnene dine også utvikle seg i de tilstandene.
Så det blir lettere å flytte nøklene uansett tilstand?
Ja. I tillegg til å flytte nøkler kan du bevege deg gjennom tiden
og være fysisk til stede i fortiden,
så du kan endre ting, som å hindre at jeg blir drept.
Ja.
Jeg skal bruke kreftene mine til å flytte Darrolds nøkler
tusen ganger, så han blir så irritert at han ikke får lyst til å drepe deg.
Hold Flisearmene utenfor.
La meg vise deg noe. Her.
- Så du hva jeg gjorde? - Ja.
Du fikk dem til å komme og gå.
- Så du kreftene mine? - Ja.
Nå vil du ikke ha noe med oss å gjøre.
Det var ikke noe problem
- da vi skrev ut sjekker. - Charlie.
- Hvem er det? - Bare se.
Hvorfor kan du ikke fortelle meg slike ting?
Det er alltid så mye styr.
- Angrer på at vi tok imot pengene deres. - Nei.
- Ikke si det. - Forskningen vi utfører nå...
Vi er på randen av noe stort.
- Det er fantastisk. - Nei.
Hvis vi krysser terskelen med American Freedom Corporation
og dere utnytter arbeidet vårt...
American Freedom Corporation skaper fred i verden.
Dere lager våpen.
- Våpen som avslutter kriger. - Takk for interessen.
Jeg beklager,
- men den forskningen tilhører oss. - Greit.
Dere kan få det vi har gjort så langt. Men framover...
- Det er uakseptabelt. - Er du dum?
Det er slutt.
- Ta blodpengene dine og gå. - Farnaz...
Dessverre for dere er det ikke slik dette slutter.
Det er mannen som drepte meg.
Charlie Vanderhorn.
Tror du han presset dere av veien for å få forskningen deres?
Det sier magefølelsen.
Jeg ville dratt tilbake for å bekrefte det om jeg kunne.
Men det er derfor jeg trenger deg.
Du må hjelpe meg så jeg ikke trenger spillet hele tiden.
Det handler om følelsene dine.
Du må føle dem uten å la dem bli deg.
Som med nøklene, ikke sant?
Prøve, men ikke prøve?
Hvordan gjør jeg det?
Dype åndedrag og vær som himmelen.
La følelsene gli gjennom deg som været.
Ikke nå igjen, pappa.
Dette er stunder med store følelser,
og smerten var for ubehagelig å takle,
så du lagret dem i underbevisstheten.
Selv følelser du ikke husker, ligger der.
Er det meg med moren din?
Traff jeg Geraldine?
Ja.
Selv følelser fra forfedrene dine,
mine følelser, Geraldines følelser.
Alt sammen, alle livene med smerte,
ligger i ditt sinn og din kropp.
Selv de gode følelsene.
Sykkel...
Du må gi slipp på dem også.
Hester. Dukke...
De kan ikke få definere deg
hvis du vil være fri.
Hva er dette?
Hva skjedde den kvelden?
Vi kranglet.
Noen ganger kranglet vi.
Alma. Hører du etter?
- Du må ta disse pillene. - Hva?
Hva er dette?
Er de fra resepten?
Tok du den i veska mi og hentet dem?
Du kan takke meg.
Småkakene.
Så klart.
Jeg gjorde deg en tjeneste.
Det er en personlig krenkelse
å ta ting fra huset mitt uten å spørre.
Det er antipsykotika. Dette er alvorlig.
Det er mot PTSD.
Dr. June mener jeg er traumatisert, antakelig av slik oppførsel.
Greit. Bare skyld på meg.
Men vær så snill. Ta medisinen.
Gå, er du snill.
Jeg liker deg ikke akkurat nå.
Og jeg kan ikke stole på deg.
Vet du hvordan det føles å ikke kunne stole på noen
i din egen familie?
Ja.
Selvsagt vet jeg det.
Jeg må lage middag.
Greit.
Men ta pillene, Alma.
Faen.
Ok.
Prøv å ikke prøve.
Vær som himmelen.
Hei, søta.
Har du sett månen i kveld?
Det kaller jeg måne.
- Vi må snakke sammen. - Ok.
- Jeg klarer ikke dette mer. - Hva da?
Måten du ser på meg på.
Hvordan ser jeg på deg?
Slik Becca og Reed ser på hverandre.
Som om jeg er brikken du mangler.
Jeg tror ikke du er brikken jeg mangler.
- Ok? Hvorfor sier du at... - Fordi du gjør det.
Det vet du.
Og du får meg til å føle meg sprø når du ikke innrømmer det.
- Alma... - Kan du ikke bare innrømme
at du elsker meg?
Og at du synes vi passer perfekt sammen
og at du vet at du vil leve resten av livet sammen med meg.
Ja vel, greit.
Jeg elsker deg.
Jeg synes vi er et veldig fint par
og at vi gjør hverandre lykkelige.
Og jeg vet at resten av livet
vil jeg ikke ønske meg noe mer enn dette.
Jeg vil aldri føle det samme for deg.
Jeg tror du bør flytte ut.
Hei, søta.
Har du sett månen i kveld?
Det kaller jeg måne.
Ta en titt. Få litt frisk luft.
Faen!